A szociálpszichológusok körében a mai napig nincs egyetértés abban a kérdésben, hogy a Szomszédok visszatükrözte-e az apokaliptikus magyar néplelket, vagy inkább előidézte azt. Ez utóbbi – szerintünk reálisabb – opció esetén a laikusok feljogosítva érezhetik magukat, hogy Janka nénit kiáltsák ki bűnbaknak, amiért hazánkban háromra nőtt az egy főre eső zsírmáj aránya. Ezzel szemben a nonstop népnevelési kényszerrel küzdő fő karakterek közül csak egyvalaki volt, aki a 331 epizód során egyszer sem idomult egy atlétikai gerelyhez, de még csak spicces sem volt soha.
A 83 éves énekes immár több mint 60 éve az ország egyik legnépszerűbb előadója, szerethető karakteréért a mai fiatalok éppúgy odavannak, mint nagymamáik. Íme a szerintünk legfontosabb dalok tőle, és persze kedves feleségétől, Balázs Kláritól.
Már lassan 23 éve, hogy az MSat egykori tulajdonosa megfeledkezett egy csekkbefizetésről, az Antenna Hungária pedig vállról indítható rakétával lőtte le csatorna sugárzásáért felelős műholdat. Mi pedig joggal méltatlankodtunk: vajon mi lesz a következő, amitől megfosztanak minket? Az ívóvíz? Esetleg Zalatnay Cini-koncertek egész sorozata?
Egy Zenebutik és Poptarisznya által sújtott nemzedék számára rabszolgafelszabadítással volt egyenértékű, mikor az éledező kábelszolgáltatók jó három évtizede felvették kínálatukba a Music Televisiont. Innentől a szülők pajszerrel sem tudták lefeszegetni gyermekeiket a képernyőről, Ray Cokes és a Beavis and Butt-Head pedig kulcsszerepet játszott tanulmányi eredményeik rohamos romlásában.
A Bundesliga-haj – népies nevén mullett – eredetmítoszával kapcsolatban több változat kering: egyesek szerint eredetileg vadnyugati buszsofőrök tisztelgése volt Davy Crockett mosómedve-usankája előtt, megint mások szerint az Ökológiai Lábnyom Miatt Idejekorán Aggódó Fodrászok globális kísérlete volt a fogamzásgátlásra. Ha ez utóbbi a valós opció, akkor méltán emlegethetjük minden idők legcsúfosabb kudarctörténeteként.
Az internet a Tétova Teve Clubon kívül még egy létfontosságú dolgot adott nekünk a 90-es évek közepén: utánajárhattunk megannyi rajzfilmsláger korábban bizarrul csengő dalszövegének.
1990. környékén a Skála Kópé már a kiégett kabalák szigetén töltötte száműzetését, az ország népében pedig élt a remény, hogy a „Jóska-Gyurka-véreshurka”- és a „nem lehet megunni”-kaliberű szellemi szőnyegbombázás befejeztével a reklámok univerzumában is beköszönt a rendszerváltás. Bizonyos értelemben így is történt, de nem állítjuk, hogy volt benne köszönet.
90 epizód, 4 évad, megszámlálhatatlan turbo boost és „juhú pajti!”, valamint a karóra rendeltetésszerű használatának teljes bojkottja. És közben senki nem firtatta, miért fordul hátra Michael minden ugratás után, miért egy kamionban dekkol az Igazságért és Jogért Alapítvány, miért nem közösködik Bonnie Aprillel, és egyáltalán honnan szerzik be KITT NASA-technológiát megszégyenítő alkatrészeit, amikor a Moszkvics-féltengely is hiánycikk.
Új, életveszélyes kihívás terjed a Tiktok-felhasználók körében. A "szomszédokolás" lényege, hogy a versenyző belekezd egy Szomszédok-epizódba, és valahányszor a szereplők panaszkodni kezdenek, lehúz egy-egy fél konyakot. A részegség átlagosan öt, az alkoholmérgezés tíz, a klinikai halál húsz percen belül garantált.
A változás szele jó három évtizede a magyar szinkronon is érzékelhető volt: míg korábban még a fahangú VHS-narrátorok is „a kutyafáját”-ként interpretálták a „fuck you”-t, a magyar szövegek hirtelen a Ganxsta Zolee-szerzemények előfutárává váltak. Ezt pedig részben Schéry András műfordítónak köszönhetjük, akinek néhány szófordulata már jóval a Ponyvaregény előtt is klasszikussá érett.
Az este nyolc előtti műsorsávban a Magyar Televízió csőstül ontotta az olyan műsorokat, amelyek alkalmasak voltak rá, hogy hatásukra a kisiskolás korosztály megálljon a fejlődésben.
A Három kívánság a mai napig sztenderd beszédtéma a 30-as, 40-es korosztály körében, jóllehet ezen dialógusokat nem annyira a nosztalgia, mint inkább a válogatott traumák kibeszélése iránti vágy generálja. Ami nem csoda, hiszen ez a műsor az volt anno a gyermeki pszichének, mint ami a Dunakavics nagyanyánk műfogsorának.
Eszelősen vicces lett A menekülés királya, ami a dollárboltokat feltörő és a gazdagok kocsijait ellopó Zdzisław Najmrodzki krimikbe illő életét mutatja be, görbe tükröt tartva a '80-as évek szocialista Lengyelországának.
Bár a 80-as évek kvízműsorai többnyire fel tudtak mutatni valamiféle kulturális értéket, hatásukra a korabeli tinédzsereket is gyakran gyötörték reumás panaszok és vizelettartási problémák. Joggal reménykedtünk hát abban, hogy a rendszerváltással érkező nyugati áramlatok fiatalos lendületet adnak a műfajnak, ám sok esetben az agyhalált hozták el.
A kómába esett, majd 20 év után magához térő pomponlányról szóló vígjáték, A végzős év ütős alapötlete teljesen félresiklik a rossz forgatókönyv miatt – amin még a humorát nem, csak a kilóit vesztett Rebel Wilson sem tud segíteni.
Egészen elképesztő remekművek születtek a hetvenes és nyolcvanas években, közülük szedtünk össze néhányat.
A nagyok a Végtelen történetet, a Juli-sulit és az Év nagymamája választást, a kicsik az Űrgammákat és az HBO műsorát.
Kipróbáltuk a streaming szolgáltató 5+1 mobiljátékát, és nem csalódtunk: a pár percnyi könnyed mókázástól a sok-sok órányi vidám szörnypüfölésig mindenki találhat köztük kedvére valót.
A világ egyik legismertebb cége egy szuperaranyos mangafigurákkal teli, Zelda-szerű retró videojátékkal tiszteleg a tokiói olimpia előtt.